SOJUZMULTFILM
STATEÈNÝ CÍNOVÝ VOJÁÈEK (podle Hanse Christiana Andersena)
Scénáø: Alla Achundova Režie: Lev Milchin
Skladatel: Jan Frenkel
Kamera: Michail Drujan
Hlasy postav: M. Vinogradova, A. Konsovskij, S. Sejc
Bylo kdysi na svìtì
dvacet pìt cínových vojáèkù.
Všichni byli synové jedné matky,
staré cínové lžíce.
A proto také byli sobì navzájem rodnými bratry.
Cínoví vojáèci se podobali jeden druhému jako dvì kapky vody,
jen jeden se od svých bratrù lišil.
Mìl jen jednu nohu.
Odlili ho jako posledního a cínu bylo trochu málo.
I on však stál pevnì na jedné noze,
jako ostatní na dvou.
Ach, jak trudno je jednomu pochodovat
Sám sobì povely vydávat
Pod mìsícem v celé slávì
krok tisknout do rosy
Raz-dva-raz
Nelehké je s ostatními krok držet
Na kabátì hvìzd dosud nevidìt
Stùj vojáèku na stráži,
mnoho hvìzd je na nebi
Raz-dva-raz
Jestli ve staré tabatìrce tabáku dlouho není,
usadí se èerti v ní.
A bere se ta èertovina tam, kde je jen prázdnota.
A vleze ta èertovina tam, kde je jen pustota.
Jestli jsi se bezdùvodnì postavil za nìkoho,
brzy za to platit budeš a ještì navíc zapláèeš.
Ach, proè je osud tak krutý
pouze k tìm, kteøí v nìj vìøí.
Ach, už se nespatøíme znova
Ach, zbyla mi jen touha
Stùj! Stùj! Ukaž propustku!
Nepustím tì! Nepustím!
Nemáš propustku! Zakousnu tì!
V mé poslední hodinì, smrtelné, hrozné,
jen na tebe vzpomínám.
Ach, s tebou letím vzhùru ke hvìzdám.
Ach, bez tebe dolù padám.
Vrátil jsem se sem,
smrti na svìtì není
Ano, milovaná, ano
Ne, milovaná, ne
Jestli znovu osud nás spojil,
chci slyšet odpovìï
Ano, milovaná, ano
Ne, milovaná, ne
Hvìzda oèi spálila,
skutálela se, nechala stopu
Stùj, kampak, motýlku, kam?
Stùj, nelétej proti svìtlu!
Ano, milovaná, ano
Ne, milovaná, ne
Následující den, když služka vyhrabávala popel,
našla v peci malý kousek cínu,
podobající se srdíèku.
A z taneènice zbyl jen lesklý plíšek,
už se ale netøpytil, zèernal jako uhel.
Konec